UNDERGÅNGEN
Jag har känslan av att jag borde vara arg på denna unga flicka.
Att jag inte kan förlåta att hon inte kände igen skräcken, monstret.
Att hon inte genomskådade vad det egentligen var.
Och framförallt att jag utan att tveka sa "ja".
Jag var ju ingen övertygad nationalsocialist.
När jag kom till Berlin kunde jag sagt: "Nej, jag vill inte vara med. ”
Då hade jag inte skickats till hög- kvarteret. Men jag var för nyfiken.
Och jag trodde ju överhuvudtaget inte-
- att ödet skulle föra mig till en plats som jag aldrig eftersträvar.
Och ändå så är det svårt för mig att förlåta mig själv.
- Damerna hitåt. - Militärdistrikt II har bekräftat.
Ni kan passera!
November 1942, högkvarteret "Wolfsschanze"
Rastenburg, Ostpreussen
Slå er ner, mina damer.
Jag måste be er vänta lite.
Führern matar sin hund. Han tar snart emot er.
Ursäkta, men... Jag undrar... Hur hälsar man på Führern?
Führern hälsar på er först och ni svarar "Heil, min Führer".
- Och Hitlerhälsningen? - Den behöver vi inte bry oss om.
Führern söker inga nya soldater, utan en sekreterare.
Uppför er bara normalt.
Jag ska höra om han har tid att ta emot er.
Min Führer, damerna från Berlin är här.
Jag måste tacka er, mina damer, för att ni kommit hit mitt i natten.
Men i krigstider är man olyckligtvis inte alltid herre över sin egen tid.
- Vad heter ni? - Margarethe Lorenz. Heil, min Führer.
- Jag kommer från Fulda, min Führer. - Och ni?
- Ursula Puttkamer. Heil, min Führer. - Det behövs inte.
- Säg bara var ni kommer ifrån. - Från Frankfurt am Main, min Füh...
Hannah Potrowsky och jag är född i Berlin eller rättare sagt i Pankow.
Hedwig Brandt från Crailsheim i Schwaben.
- Och vad heter ni? - Traudl Humps, från München.
En flicka från München...
Tja, fröken Humps, då sätter vi igång.
Min Blondi gör er inte illa. Hon är väldigt klok.
Mycket klokare än människor.
Sätt er först ner och gör det bekvämt för er.
Var inte nervös. Jag gör själv så många fel när jag skriver-
- att så många fel kan ni omöjligtvis göra.
- Ni är ung. Hur gammal är ni? - 22 år, min Führer.
"Mina tyska bröder och systrar!"
"Partikamraten"
"Jag tror att det är väldigt sällsynt"-
- ”Att en man står framför sina gamla kamrater efter 20 år vid makten."
”Och att han under dessa 20 år inte behövt ändra sitt politiska program."
Jag föreslår att vi försöker en gång till.
Jag klarade det. Han anlitade mig.
2 år senare, Berlin, 20 april 1945, Adolf Hitlers 56:e födelsedag
Sätt fart! Skynda på!
Ta skydd!
- Det är artilleribeskjutning! - Nej, varifrån skulle de skjuta?
Ni har rätt, fru Junge. Det är artilleribeskjutning!
Det är ryssarna! Det var ju en fin födelsedagspresent.
- Burgdorf, varifrån skjuter de? - Jag får gratulera, min Führer.
Berlin står under artilleribeskjutning.
Granater har träffat Brandenburger Tor och riksdagen.
- Varifrån skjuter de?! - Vi vet inte. Jag har Koller här.
Jag får tala med Koller. - Koller.
- Vet ni att Berlin står under anfall? - Nej.
- Hör ni inte det? - Nej, jag är i Wildpark Werder.
Staden är i uppror. Ryssarna ska ha tagit en järnvägsbro över Oder.
Fienden har inget järnvägsbatteri vid Oder.
Eldledningen vid luftvärnsartilleriet i Zoo-bunkern-
- säger att det bara är skott som är tio till tolv centimeter långa.
- Ryssarna befinner sig vid Marzahn. - Det är ju bara 12 km från centrum!
Är ryssarna så nära? Då ska hela flygvapenledningen hängas!
Det är otroligt. Otroligt!
Ryssarna är 12 km från centrum och ingen sa något! Jag fick fråga!
De kanske befinner sig på avstånd. Ni nämnde en järnvägsbro...
Nonsens!
- Himmler är en uppblåst pajas. - En riktig partipamp.
Man blir spyfärdig bara av att se honom.
Führern påbörjar "Clausewitz" i dag.
Berlin klarar inte av att ligga vid fronten.
Stannar Fürhern här kommer hela riket att gå under med honom.
Tala med Hewel. Det är den enda diplomat som kan påverka honom.
Hewel har försökt med allt. Det är meningslöst.
Då får ni tala med er svägerska.
Varför inte? Er fru är Eva Brauns syster, så ni är släkt med Führern.
Vi måste försöka med allt. Berlin är omringat.
Ni är ung, ni ska snart bli far. Vill ni dö här i staden?
Absolut inte.
Mina herrar, Führern!
Hell!
Ut med allting! Vi åker om två timmar!
- Vad är det som pågår? - Vi packar och sticker.
Alla ministerier och krigsmaktämbeten ska lämna Berlin.
Vem ska då se till att befolkningen och soldaterna får mat?
- Fråga mig något enklare, professorn. - Det är rena vansinnet!
Herr professor.
Jag kan inte tillåta att min administration evakueras.
Mattransporterna kommer att kollapsa.
- En god soldat finner alltid föda. - Ja.
Och när striderna börjar, vems mat tar han? Jo, civilbefolkningens.
- Jag tar inte ansvar för det. - Det är Führerns order!
Som chef är jag underställd SS och Himmler.
Men som läkare tillhör jag krigs- makten och de marscherar inte bort.
Jag ber er att ta det i beaktande.
Professorn får stanna i Berlin. Utfärda ett tillstånd.
Sitt upp!
Allt för Tyskland. Heil, min Führer!
Min Führer, jag... Heil, min Führer!
- De vill inte annat än gå härifrån. - Det som stör mig är fjäskandet.
Först "Sieg Heil" och bakom ryggen "slicka mig någonstans".
Min Führer. Jag ber er att lämna Berlin. Ännu är det inte för sent.
- För sent? - Kom hit, Hewel.
Min käre Hewel, även ni anser väl att vi bör kontakta fienden...
- ...och lösa det på politisk väg? - Ja, politik är den rätta vägen.
Politik? Jag använder mig inte av politik mer.
Jag är så trött på politik!
När jag är död, kommer ni att få nog med politik.
- Min Führer... - Det är bra, min käre Himmler.
Min trogne Heinrich...
Det är bra... Gå ni bara.
Han är slut.
Vad vänta av någon som varken röker, dricker eller äter kött?
Jag måste ta saken i egna händer. Berlin faller inom några dagar.
Om Führern är död, med vem tror ni då att de allierade förhandlar?
Varför tror ni att de förhandlar med er?
De behöver Nazistaten och SS för att bibehålla ordningen.
En timme med Eisenhower, så ordnar det sig. Vi har kontakt.
- Se upp. Det är landsförräderi. - Jag har andra bekymmer, Fegelein.
Ska jag hälsa Eisenhower med en Hitlerhälsning eller ett handslag?
Ser man på.
- Ju senare, desto trevligare gäster. - Mina herrar.
Är ni redan på väg? Jag ville tala med er.
- Führerns order att förstöra alla... - Jag beklagar, men jag måste åka.
Besök mig gärna i Hohenlychen när ni har möjlighet.
Jag beger mig norrut för att därifrån understödja kampen om Berlin.
Bombangreppen på våra städer är inte bara till vår nackdel, Speer.
Det är enklare att frakta bort rasmassor än att själva riva allt.
När kriget väl är vunnet, kan byggandet påbörjas snabbt.
Hur många tusentals timmar har vi båda arbetat med den här modellen?
Ni är ett stort geni, Speer.
Jo. Bara ni och jag vet att det inte går att tänka sig ett Tredje rike-
- som bara består av varuhus, fabriker, skyskrapor och hotell.
Vårt Tredje rike blir en konstens och kulturens skattkammare-
-som ska överleva i tusentals år.
Vi ser de antika städerna framför oss, Akropolis...
Vi ser medeltidens städer och katedraler och inser-
att människorna behöver något sådant, en medelpunkt.
Ja, Speer...
Det var min vision, och det är det fortfarande.
Min Führer om ni vill förverkliga er dröm, så bör ni lämna Berlin.
Eva, säg något då.
Han är vår Führer. Han vet vad som är bäst.
Ni måste lämna Berlin. Ryssarna har nästan omringat oss.
Det kan jag inte, mitt barn.
Jag känner mig som en lama som snurrar en tom bönekvarn.
Jag måste framtvinga ett avslut här i Berlin... eller möta min undergång.
Speer...
Vad anser ni?
Ni måste stå på scen när ridån går ner.
Försvinn! Låt mig vara!
Hur gammal är du? 12? - Och du? 14? - Och du?
Gå hem och lek något annat!
- Vem är ni? Vad vill ni? - Jag vill ha min son... i livet.
Var stolt. Er son har förstört två pansarvagnar.
Führern ska personligen ge honom en utmärkelse.
- Vilken front har ni kämpat vid? - Jag har inte haft den äran ännu.
Var glad att ni inte upplevt det. Var nu förnuftig och skicka hem barnen.
- Ställningarna hålls till siste man. - Vilken ställning är det?
Det är en fälla. När ryssarna kommer har ni ingenstans att fly.
- Vi skjuter tillbaka. - Vi använder kanonen som artilleri.
Ryssarna kommer med flera arméer, pansarvagnar och tungt artilleri.
Tror ni att ni ens kan hålla stånd i fem minuter?
Vi har svurit Führern vår trohet.
- Förstår ni inte? Kriget är förlorat! - Fegis!
Sluta. Nu!
Är ni kvar när ryssarna kommer, är det slut med er alla.
Jag må ha sagt det förr, men den 9:e armén måste dra sig tillbaka.
De ska inte dra sig tillbaka. Säg åt Busse att kämpa där han är.
Då är 9:e armén förlorad.
Vi ska i norr och öst driva tillbaka de sovjetiska styrkorna-
-i hänsynslösa och kraftfulla anfall.
Med vilka krafter, min Führer?
Steiners trupper anfaller från norr och förenar sig med 9:e armen.
9:e armén kan inte gå norrut. Fienderna är tio gånger fler än vi.
Wenck och 12:e armén får understödja dem.
Men den 12:e armén går västerut mot Elbe.
Då få de vända om! Då står västfronten utan försvar.
Ifrågasätter ni mina order? Jag tror nog att jag uttryckte mig klart!
Västmakterna lär inse att enbart vi kan hålla bolsjevikerna stången.
Vi är sista bålverket mot asiaterna.
Vi måste hålla Berlin i några dagar. Sedan gör vi upp med amerikanerna.
- Åh, Mohnke... Ni är här. - Min Führer.
Jag har satt igång "Clausewitz". Berlin blir en frontstad.
Ni tar över och ansvarar för regeringskvarteren.
Min Führer, om kriget når ända in i Berlin kämpar vi till siste man.
Men vi måste evakuera stadens tre miljoner civila.
Jag förstår era betänkligheter, Mohnke...
...men vi måste vara iskalla.
Vi kan inte ta hänsyn till den så kallade civilbefolkningen.
Med all respekt, alla kvinnor, barn, tusentals skadade och gamla, då?
I ett krig som detta finns det inga civilister.
Führern har mist all verklighetsförankring.
Han talar om divisioner som inte längre finns.
Steiner kan knappt försvara sig. Att de ska anfalla är rena vansinnet!
Varför säger ni inte det till honom? Något måste vi göra.
Är ni galen? Han skulle slänga ut oss som Rundstedt och Guderian...
Vi är soldater! Vi har svurit Führern var trohet.
- Får vi då inte tänka självständigt? - Och det säger ni?
- En opportunist, och karriärist! - Hur sa?
- Var har du gömt dig? - Det anser inte dig.
Min Führer, de främsta pansarjägarna i Berlins Hitlerjugend.
Jag är stolt över er.
Min Führer, den här pojken har själv förstört två pansarvagnar.
- Han heter Peter Kranz. - Så, du heter Peter?
Jag önskar att mina generaler hade ditt mod.
Bra, bra.
Ni kommer att gå till historien.
När Germania växer upp ur ruinerna, så är det ni som är hjältar.
Heil.
Jag tycker att det är hemskt. Det var bättre med bombräder.
- Vad kommer att hända med oss? - Han sa att han förstår om jag går.
De flesta har lämnat honom i sticket. Alla kan inte överge honom.
Jag kan inte heller bara gå.
Jag vet inte vart jag i så fall skulle ta vägen.
Mina föräldrar... alla mina vänner varnade mig-
- för att beblanda mig med nationalsocialisterna.
Skulle jag säga att jag insåg mitt misstag nu när det är för sent?
Livet går på något sätt vidare.
- Vad funderar ni på, överste? - Vi borde gå.
- Vart? - Jag vet inte.
Någonstans där man har behov av oss.
Kom nu, så ska vi fira! Jag har anordnat en fest däruppe.
Kom, barn!
I dag tycker jag att vi ska roa oss.
Vart fienden än kommer ska han inte finna annat än ruiner.
Det vore en dödsdom för det tyska folket.
Ingen ström, gas, inget rent vatten, ingen kol, ingen trafik.
Att förstöra alla kanaler, hamnar, slussar, fartyg och lokomotiv-
- förflyttar oss till medeltiden. Då har folket ingen chans att överleva.
Om kriget går förlorat är det oviktigt om folket går förlorat.
Det är inte nödvändigt att ta hänsyn till om det tyska folket fortlever.
Det är bättre om vi själva förstör allt.
Folket har visat sig svagt, så det är en naturlag att de också utrotas.
Det är ert folk. Ni är deras Führer.
De som återstår efter kriget är ända de mindervärdiga.
De duktiga har redan stupat.
Här, varsågod. - Kom här. Ni måste dansa.
- Får jag den äran? - Gärna.
Botten upp!
- Ursäktar ni? - Givetvis.
Vad är det?
Vi måste lämna Berlin, Eva. Du måste övertyga honom.
Eller följa med mig.
Eva!
Du kommer att dö.
Kan ingen sätta på musiken? Jag vill dansa. Dansa!
- Önskar ni något speciellt? - Swingmusik.
Traudl.
Allt är så overkligt...
Som en dröm som man vill vakna upp ur, men det går inte.
Det går bara vidare och vidare.
Gerda... jag mår inte bra...
Traudl, kom. Kom, kom.
Kom, kom.
Helvete!
Jag har inte flyttat...
Jag har inte förflyttat eldgivningsplatsen.
Västerut? Vad då västerut? Jag står 1000 meter från fienden!
Hallå. Hallå?
- Ska ni inrapportera, general? - Jag ska bli skjuten.
De tror att jag flyttat min eldgivningsplats bort från fienden.
- Det vore förnuftigt, general. - Kommer ni?
- Schenck. - Mohnke. Jag står i en bunker.
Jag är ansvarig för regerings- kvarteren. Jag behöver er hjälp.
Det blir svårt. Alla har evakuerats, det är bara jag och min adjutant här.
- Ni är läkare? - Invärtesläkare.
Rekvirera en bil och ta med morfin, penicillin och förband...
Ja, ta allt ni kommer över och kom hit.
- Jag ska se vad jag kan göra. - Tack. Skynda er.
Jag måste tala med Führern.
- Vad gäller det? - Jag ska bli skjuten.
Vänta här.
Era vapen, tack.
Inte här.
Vaktpost 2. Uppfattat.
Herr general.
Inte ni.
- Heil Hitler! - Heil Hitler.
Vad pågår? Varför ska jag skjutas?
Ni vet att Führern uttryckligen har förbjudit en förflyttning västerut.
Officerare som inte lyder order ska gripas och skjutas ögonblickligen.
Vad talar ni om? Mina trupper har stridit i flera dagar.
Min eldgivningsplats ligger bara en kilometer från frontlinjen.
- Fortsätt. - Ser ni den här?
Tilltala mig inte i den tonen!
Gör nu det ni ska!
Ni bör nog själv tala med Führern. Den här vägen.
- Här kommer ni inte förbi. - Jag är här på Mohnkes order.
- Jag måste till sjukhuset. - Det finns ingen kvar där.
- Vad har hänt med de sårade? - Inte vet jag.
Jag går dit. - Stanna här.
Se upp, det är fullt med ryssar i området.
Ser ni? Det är slutet på Riket. Där bakom har ni ryssarnas land.
Får jag låna den?
Han är så förbannat envis. Varför lät han inte mig göra det?
Hallå?
Jag gör bättre nytta hos mina trupper.
- Drick upp. - Det är Führerns order.
- Ni gjorde stort intryck på Führern. - Ni tror inte att Steiner anfaller?
Jag tvivlar på att Steiners förband klarar det, men det vet ni bättre.
Om Steiner inte anfaller är Berlin förlorat.
Gratulerar. Ni gjorde ett starkt intryck.
Führern har utnämnt er till kommendant för Berlins försvar.
Det vore bättre om han hade beordrat att skjuta mig.
Pansarvagn!
Lugn, pojke! De är för långt borta.
- Är det det tyska artilleriet? - Tyvärr inte.
Men Steiners anfall måste väl snart påbörjas?
- Ni måste härifrån snarast möjligt. - Men Führern tror sig ha övertaget.
Han tror att Steiners anfall kommer att påverka utgången av kriget.
Alla vet att det bara är fantasi. Führern tror nog inte på det själv.
- Men varför dessa charader? - Vad har han mer att förlora?
Det tror jag inte.
Fienden har lyckats bryta sig igenom fronten.
De har intagit Zossen och är på väg mot Stahnsdorf.
Fienden befinner sig i norr mellan Frohnau och Pankow.
Och i öst har de nått Lichtenberg, Mahlsdorf och Karlshorst.
Genom Steiners anfall kan vi återta kontrollen.
Min Führer... Steiner...
Steiner kunde inte mobilisera krafter nog för ett anfall.
Följande män stannar här: Keitel, Jodl, Krebs och Burgdorf.
Det var en order! Steiners anfall var en order!
Hur understår ni er att gå emot mina order?
Har det alltså gått så här långt?
Militären har ljugit för mig. Alla har ljugit för mig. Även SS.
Våra generaler är inget annat än gemena, illojala ynkryggar!
- Ni kan inte förolämpa de soldater... - De är fega förrädare till fiaskon!
- Era ord är upprörande, min Führer. - De är det tyska folkets avskum.
De har ingen heder!
De kallar sig generaler efter flera år på en militärakademi-
- där de bara lärt sig lite bordsskick.
Militären har förhindrat mina aktioner i flera år.
De har lagt alla möjliga hinder i min väg!
Det hade varit för det bästa-
- Om jag hade likviderat alla höga officerare, som Stalin gjorde!
Jag har aldrig gått på någon militärakademi-
- men ändå har jag lyckats att ensam erövra hela Europa.
Förrädare... Jag har blivit förråd och bedragen ända från början.
Det är ett oerhört svek gentemot det tyska folket.
Pilen alla dessa förrädare ska få betala med sitt eget blod!
De ska drunkna i sitt eget blod!
Lugna dig nu, snälla Gerda.
Det har varit som att prata inför döva öron.
Det är under dessa omständigheter omöjligt att leda landet.
Det är över.
Kriget är förlorat.
Men om ni tror att jag skulle lämna Berlin, så har ni fel!
Hellre skjuter jag mig i huvudet.
Gör ni vad ni vill.
Inte menar han att han skulle skjuta sig.
Fru Junge. - Fröken Christian. Se till att byta om.
Om en timme kommer ett flygplan att ta er söderut.
Allt är förlorat. Hopplöst förlorat.
Du vet att jag stannar hos dig. Jag låter mig inte skickas bort.
Jag stannar också, min Führer.
- Vad gör vi nu? - Det är dags att avsluta spektaklet.
Vad menar ni? Skulle vi ge upp? Det är otänkbart!
Vi kapitulerar inte. 1918 får inte upprepa sig. Aldrig!
Han vill ju inte leda landet. Han sa att vi får göra vad vi vill.
Ingen kan ersätta honom. Führern är Führern.
- Han återfår snart fattningen. - Visst. Och vad händer sedan?
Vi kan inte kapitulera. Vi har svurit att göra Führern till viljes.
Bara tomma ord! Vi måste handla nu, annars är spelat förlorat.
- Ni vill bara rädda ert skinn. - Jag betackar mig för er ton.
Förbaskat.
- Vi kommer aldrig levande härifrån. - Vi måste bara vänta.
Och om chefen tar livet av sig. Vad händer med oss då?
Det finns en flyktväg under den ryska fronten till amerikanerna.
- Varför sa du att du ville stanna? - Jag vet inte. Det är sant.
Det har upphört. Kom, så tar vi en promenad.
Traudl, titta här.
Mina barn... jag måste också röka.
Då får vi gå ner igen.
- Var kommer de ifrån? - Det är nya Volkssturmtrupper.
Vad? De måste flytta sig ur skottlinjen.
Volkssturmtrupperna lyder direkt under dr Goebbels.
De måste ur vägen! Det är rena vansinnet. Jag tar fullt ansvar!
- Jag vet inte om vi är på rätt väg. - Strålande.
Stanna! Släck strålkastarna!
Vi har tur, det är tyskar.
- Hjälp! De tänker döda oss! - Vad är det här?
- Det är militärpolisen. - Så kan de inte göra.
Sluta upp! Låt männen gå!
- Vad är detta? - Ni har inget att säga till om.
Vi tog dem i deras bostäder. De ska skjutas som alla förrädare.
- De är gamla. Så kan ni inte göra. - Inte?
Vem skulle hindra mig? Ni?
Stopp där! Nu räcker det.
Utgå!
B-positivt!
Mannen är läkare.
- Kan ni operera? - Egentligen inte.
Hälsa Ilse att barnen bara ska ta med varsin leksak...
- ...och inte för mycket nattkläder. - Herr minister.
Min fru och mina barn kommer hit. Var snäll och ta hand om dem. Tack.
- Vad kan jag göra för er? - Era mannar skjuts en efter en.
De har varken erfarenhet eller lämpliga vapen.
Det uppväger ni genom er starka, villkorslösa tro på en seger.
Om ni inte kan beväpna dem, så kan de inte slåss. De dör förgäves.
Jag hyser ingen sympati för dem.
Jag hyser ingen sympati! Folket har själva valt sitt öde.
Ja, det kanske kommer som en överraskning för vissa.
Vi tvingade inte det tyska folket. De valde själva.
Och nu får de därför sina små halsar avskurna.
Ja?
- Hallå - Du måste lämna Führern, Eva.
- Hermann! - Nu gäller det liv och död.
- Hur kan du säga så? Var är du? - Jag tänker inte dö i Berlin.
- Vet min syster var du är, Hermann? - Fundera på det. Jag ringer senare.
- Ert rum ligger på höger hand, barn. - Vänta på mig.
- God dag, fru Goebbels. - Trevligt att se er, fru Junge.
Barn, ställ upp er nu. - Helga. - Ställ upp er nu.
Nu gör vi oss fina, så kan ni hälsa på farbror Hitler sedan.
- Kan ni fortfarande er sång? - Ja.
Om man vill vara säker är det bäst att skjuta sig i munnen.
Då spricker skallen.
Man märker ingenting. Man dör på en nån.
Jag vill se vacker ut. Jag kommer att ta gift.
- Ska jag dö, ska jag dö smärtfritt. - Det är garanterat smärtfritt.
Döden inträffar efter att nerv- och andningssystemet förlamats.
- Jag kanske också kan få en? - Och jag också?
Tack och lov har Himmler sett till att jag är välförsedd.
Tack.
Jag beklagar att jag inte kan ge er en finare gåva.
Berlin den 23 april 1945.
Min kära syster, jag beklagar att jag måste skriva detta brev.
Men det kan vara över precis när som helst nu.
Du ska veta att Hermann inte längre är hos oss.
Men jag är övertygad om att du får se honom igen.
Han kommer säkert att fortsätta kampen i Bayern en tid framöver.
Führern har själv tappat tron på ett lyckligt slut.
Min käre son, jag vet inte om detta brev kommer att nå dig.
Kanske finns det någon vänlig själ som överlämnar min sista hälsning.
Du ska veta att jag stannat hos pappa mot hans vilja.
Führern erbjöd mig i söndags att hjälpa mig härifrån.
Du känner din mor. Vi är likadana. Det rådde inga som helst tvivel.
Vår fina ideologi dör snart, och med den-
- Allt det underbara, beundransvärda, ädla och goda i livet.
Världen efter Führern och national- socialismen är inte värd att leva i.
Därför har jag tagit med barnen hit. De är värda något bättre.
En nådig Gud förstår varför jag vi!! skänka dem frälsning.
Jag bär mitt guldarmband med den gröna stenen ända in i slutet.
Då tar jag av mig det och sedan ska du bära det, precis som jag gjort.
Min klocka med briljanter har jag tyvärr lämnat in.
Adressen skriver jag längst ner. Kanske får du ut den. Den är din.
Ditt är också briljantarmbandet och topashängsmycket-
- som jag fick av Führern när jag fyllde år senast.
Jag är skyldig Firma Heise pengar och det kan komma fler fordringar-
- men de bör knappt överskrida 1000-1500 riksmark.
Jag ber dig att bränna Führerns affärs-och privatbrev samt kuvert.
Jag skickar lite mat-och tobaksvaror.
Dela kaffet med familjen Lindner och Kathl. Cigaretterna ska Mandi ha.
Tobaken är till pappa och chokladen till mamma.
Nu vet jag inte vad jag ska skriva. Det räcker för i dag.
Jag önskar dig, min älskade syster, all lycka.
Och kom ihåg att du säkert får se Hermann igen.
Med hjärtliga hälsningar och puss, din syster.
Inge!
Hör här, Keitel. Jag vill att ni reser härifrån i natt.
Res till Dönitz. Hjälp honom att organisera det hela.
- Vi måste få fart på det igen. - Jag förstår inte.
Vi har inga oljefält längre. Det är katastrof.
Det förhindrar oss från att utföra vittfamnande operationer.
Här det här är avklarat måste vi få kontrollen över oljefälten igen.
- Några frågor? - Nej, min Führer.
Bra. Trevlig resa.
Fritz!
Fritz! Fritz!
Fritz!
"Min Führer! Förstår ni att efter ert beslut att stanna i Berlin"-
- "så övertar jag som er ställföreträdare ledningen"-
- "med full handlingsfrihet på alla fronter."
"Om jag inte fått svar 22.00 antar jag att ni satts ur stridbart skick."
"Jag kommer då att göra det som är bäst för folk och fädernesland."
- Han förråder både vårt land och er. - Görings oro är inte obefogad.
Om kommunikationssystemen havererar, och det kan ske när som helst-
- så skärs vi av från omvärlden och kan inte längre utdela order.
Göring vill förse sig med all makt.
Mobben han samlade ihop i Obersalzberg var rena kuppförsöket.
Denne odugling! Denne parasit!
Parveny! Latmask!
Hur understår han sig att förklara mig handlingsförlamad?
- God dag, fru Junge. - Herr Speer. Hur kom ni in i Berlin?
Det var svårt, men jag måste träffa honom.
- I ert ställe hade jag väntat lite. - Flygvapnet!
Vad har han gjort med det? Bara för det borde han avrättas!
Denne morfinist har hjälpt till att korrumpera vårt land!
Och nu deg här. Han har förrått mig!
Mig!
Göring ska fråntas all makt och alla befogenheter.
Om jag inte överlever kriget, ska han avrättas på stående fot.
Vad kommer att (hända med oss? Finns det något hopp?
Ni borde gå härifrån innan det är för sent.
Führern kommer att stanna. Vi kan inte alla lämna honom ensam.
För det som väntar Führern behöver han ingen. Allra minst er.
Men herr och fru Goebbels är ju här. Och barnen med.
Men barnen...
Jag trodde...
Jag trodde att det fanns en utväg... någonstans.
Kom in.
Albert... Hej.
- Du har feber. - Mitt hjärta klarar inte detta.
- Varför reser inte du och barnen? - Vart skulle vi resa?
Som jag har sagt, jag kan forsla en pråm till Schwanenwerder.
Där kan ni gömma er tills allt är över. Det dröjer inte länge till.
Jag har noga tänkt över det.
Jag vill inte se mina barn växa upp i en värld utan nationalsocialism.
Tänk över det en gång till, Magda. Barnen har rätt till sin framtid.
När nationalsocialismen dör finns det inte längre någon framtid.
Jag tror inte att det är det du verkligen vill.
Gå nu.
Kom in.
Jag visste att ni skulle komma. Ni skulle inte lämna Führern i sticket.
Jag har bara kommit för att ta farväl av Führern, fröken Braun.
- Jag måste resa till Hamburg i natt. Givetvis. Slå er ner.
Jag tog med en av de saker ni ritade. Jag kunde inte skiljas från den.
Ta för er. Ni har säkert inte ätit på hela dagen.
Det har ni faktiskt rätt i. Tack.
Det är så viktigt att ni kommit. Det visar att ni står på hans sida.
Har han tvivlat på det?
På sista tiden har han ibland undrat om ni var emot honom.
Men jag har hela tiden sagt att ni skulle komma, och nu är ni här.
Han var nöjd när ni rådde honom att stanna i Berlin.
Jag tror också att det är det enda rätta.
Vet ni... Det kanske är tokigt, men...
Jag är så lycklig över att jag får vara här.
Och jag är inte rädd heller.
Ja.
- Så... ni kom. - Min Führer, jag...
Det är bra. Vi sätter oss.
Jag hade stora planer för Tyskland och för världen.
Men inte någon förstod mig. Inte ens mina äldsta stridskamrater.
Vad hade vi inte får möjligheter: Världsherraväldet låg inom räckhåll.
För sent.
Det enda jag är stolt över är att jag öppet konfronterade judarna-
- och att jag rensade den tyska marken från det judiska giftet.
Men det är inte svårt att lämna det. Ett enda ögonblick...
...och sedan evig vila.
Men skona folket, min Führer.
Om mitt eget folk inte utstår denna prövning, ska jag inte fälla en tar.
De har inte förtjänat något annat.
Det är deras öde, och de har sig själva att skylla.
Sedan flera månader...
Jag måste berätta det här, min Führer.
Jag har sedan flera månader tillbaka inte utfört era order.
Det finns bevis på att jag missaktat såväl som gått emot era order.
Jag var tvungen att tala om det.
Min personliga lojalitet gentemot er har däremot inte förringats.
Så ni ger er av nu.
Bra. Farväl.
Jag önskar er all lycka.
Så, mina herrar, ät er nu ordentligt mätta.
Peter!
Det är bra nu, min pojk. Det är bra.
- Han har feber. - Ja, men han lever.
Det finns fortfarande lojalitet och mod här i världen.
Ritter von Kreim och fröken Reitsch, det glädjer mig...
...att ni båda kom fram helskinnade, mer eller mindre.
Slå er ner.
Vi besköts, men kunde ta oss till Gatow.
Därifrån gick det inte att köra, så vi ordnade ett Fieseler Storch-plan-
- och flög över den ryska fronten och landade några hundra meter härifrån.
Men strax före landning blev vi beskjutna.
General Ritter von Greim, jag utnämner er härmed-
- till överbefälhavare för flygvapnet och till generalfältmarskalk.
Nu vilar ett tungt ansvar på era axlar.
Ni måste vända upp och ner på flygvapnet.
Många fel har begåtts. Ni måste vara obeveklig.
Livet förlåter inga svagheter.
Den så kallade mänskligheten... är bara något präster dravlar om.
Medlidande är en synd.
Att hysa medlidande med de svaga är att förråda naturlagarna.
De starka kan slutligen bara segra genom att utrota de svaga.
Jag har alltid följt naturlagarna och aldrig hyst något medlidande.
Jag har slagit ner oppositionella-
- och främmande rasers motstånd med en brutal styrka.
På något annat sätt kan man inte göra.
Till exempel apor trampar ihjäl alla utomstående.
Det som gäller apor måste också gälla oss människor.
I Lübeck har Himmler erbjudit sig att kapitulera inför västmakterna...
...genom greve Bernadotte...
...och det rapporteras på engelsk radio.
Himmler... Himmler utav alla!
Den trognaste av de trogna.
Det är det värsta förräderiet av alla!
Göring, han har alltid varit korrupt.
Speer, en oberäknelig konstnär.
Alla de andra, ja, ja, ja, ja!
Men Himmler... Har han blivit tokig?
Han bemyndigade sig genom att säga att jag var sjuk, kanske redan död!
Var vänliga och lämna mig, Ritter von Greim och fröken Reitsch ensamma.
- Och hämta Fegelein. - Vi vet inte var han är just nu.
- Han är ju Himmlers adjutant. - Vi har inte sett honom på dagar.
Jag vill ha en rapport på en gång!
Var snäll och stanna, doktorn.
Ni och Greim måste resa fortast möjligt. Flyg till Dönitz-
- och hälsa att han måste göra allt för att Himmler ska få sitt straff.
Men Ritter Greim och jag har beslutat att möta döden här med er.
Jag tackar er för er lojalitet.
Men Himmler måste dö. Han är en förrädare.
Jag gjorde rätt som inte invigde honom i mina planer.
Tror ni att jag bara stilla ska se på när judesvinen vill döda mig?
Det hela är en enorm skenmanöver. Fienden har låtits tränga långt in-
- och då tror sig ha vunnit, men de lär få ett abrupt uppvaknande.
Dönitz mobiliserar sig i norr, Kesselring i söder.
Vi kommer att krossa fienden i en enorm kniptångsmanöver.
Samtidigt anfaller jag ryssarna med tre arméer som står beredda i Prag.
Jag visste inte att vi fortfarande hade såna resurser, min Führer.
Jag har vidtagit åtgärder så att tusentals jaktplan-
- inom kort kommer att stå till ert förfogande.
På så sätt kan ni återigen göra flygvapnet slagkraftigt.
Jag knäböjer inför ert geni och framför faderlandets altare.
Heil, min Führer!
Ni har alltså ansökt om att få lämna Berlin?
Som ni vet har alla medicinska enheter och all personal-
- som står under Himmler och SS lämnat Berlin.
Himmler är en förrädare. Han kommer att få sitt straff.
Som läkare inom SS finns det inte längre några uppgifter för mig här.
Er ansökan om att få lämna Berlin är oacceptabel.
Min familj... Om ryssarna tar mig...
- Jag måste härifrån. - Ni har inte gjort något fel.
Kommande generationer kommer att vara er tacksam för er forskning.
Jag övertar fullt ansvar för allt.
Vi talar om det en annan gång.
Vi kan inte hitta Fegelein. Han befinner sig inte i bunkern.
Vad menar ni med att ni inte hittar Fegelein?
Leta, då! Jag vill träffa Fegelein på en gång!
Den som givit sig av utan tillstånd räknas som desertör.
Hämta hit Fegelein! Fegelein! Fegelein! Fegelein!
Varför har duo din söndagsuniform på, pappa?
- Ernst, är det något? - Nej. Tack.
Brigitte är också hungrig.
Så där, Ilse. Men du måste också äta.
- Tacka - Varsågod.
Tack.
- Vad är det? - Ni är arresterad, gruppchef.
Ni är misstänkt gör desertering. Klä på er. Ni måste följa med.
Dra åt helvete.
- Upp med dig. - Släpp mig, din jävel!
- Snälla, avrätta inte Hermann. - Han tänkte otvivelaktigt fly.
Vad spelar det för roll nu? Allt är ju ändå över.
Min syster väntar ju Hermanns barn.
Han kollaborerade med Himmler. Han är en förrädare.
Vi hyser inget medlidande med och förbarmar oss inte över förrädare.
Han ska ställas inför ståndrätt och skjutas.
- Men vem gynnar det nu? - Det är det jag vill!
Du är vår Führer.
Sätt igång.
Ryssarna tränger igenom. Vi har inga reserver, inget flygunderstöd.
Vi kan inte föra in mer ammunition.
Ryssarna har nått Weidendammerbron, Lustgarten-
- Potsdamer Platz och Tiergarten. 300-400 meter framför Rikskansliet.
- Hur länge karg vi hålla stånd? - Max en till två dagar.
- Gäller det även regeringskvarteren? - Ja, min Führer.
Som soldat föreslår jag att vi bryter oss igenom deras inringning.
Tänk på att i slaget om Berlin har redan 15-20000 unga soldater stupat.
Det är ju det ungdomarna är till för.
Det ni föreslår är alldeles förryckt.
Tänk på alla de skadade som vi inte kan hjälpa.
Ordern är redan utarbetad. Jag ger er mitt ord som officer...
Führern kan inte bara försvinna ur världshistorien som en flykting!
Även om vi skulle lyckas ta oss ut-
- skulle jag gå från fälla till fälla. Jag skulle få sova under bar himmel-
- eller på en bondgård eller något liknande och där invänta slutet.
Wenck är på marsch med 12:e armén och kan möta upp Busses 9:e armé-
- och slå till mot ryssarna så hårt att han räddar alltihop.
Wenck är en utomordentlig karl. - Telegrafera Keitel.
"Rapportera genast tillbaka: Ett, var finns Wencks fronttrupper?"
"Två, när slår ni till igen? Tre, var befinner sig den 9:e armen?"
"Fyra, var kommer den 9:e armén att bryta sig igenom?"
Min herrar, ni kommer att få se att jag har rätt.
Wenck kommer.
Nu vill jag veta om det är troligt att Wenck kan ingripa?
Det är otroligt att Wenck med sina få förband kan anfalla Röda armén...
- Hur kan ni påstå något sådant? - Wenck har inget att sätta emot!
Varför säger ni inte det till Führern? Är ni galna?
Givetvis vet Führern det, men han kapitulerar aldrig!
Och inte vi heller. En gång räcker!
Kom, jag måste ut härifrån.
Stanna.
Heil Hitler!
- Ursäkta, jag försov mig. - Har ni vilat ut, mitt barn?
Ta stenografiblocket.
Mitt politiska testamente.
Sedan jag 1914 anmälde mig som frivillig-
-i det första världskriget som var nation tvingades in i-
-har det nu gått över trettio år.
Under dessa årtionden har alla mina tankar, handlingar och mitt liv-
- enbart kretsat kring kärleken och lojaliteten till mitt folk.
- Ursäkta, men de besköt oss. - Ja, ja, sätt er där.
Många århundraden kommer att passera-
- men ur ruinerna efter våra städer och minnesmärken-
- kommer hatet gentemot det i sista änden ansvariga folket att förnyas.
De som är grunden till allt, världens judar och deras gelikar.
Vad har hänt, herr minister?
Führern vill att jag lämnar Berlin, fru Junge. Han har beordrat mig.
Jag har aldrig gått emot Führerns order. Aldrig!
Men den här ordern följer jag inte. Jag stannar vid Führerns sida.
Snälla, fru Junge... Jag måste upprätta mitt personliga testamente.
Jag renskriver precis Führerns testamente.
Jaha.
Jag förstår. Jag återkommer senare.
Min Führer, jag... Enligt raslagen är jag tvungen att fråga er...
Min Führer, har ni enbart ariskt påbrå?
- Ja. - Får jag se... era identitetspapper?
- Det är Führern ni talar med. - Jag förstår.
- Är ni renrasig arier, fröken Braun? - Ja.
Då finns det inga hinder. - Då frågar jag er:
Tager ni, min Führer Adolf Hitler, Eva Braun till er hustru, så säg ja.
Ja.
Tager ni, Eva Braun, denne Führer Adolf Hitler till er make, så säg ja.
Ja.
Då förklarar jag är härmed för man och hustru.
Hjälp mig!
- Ni ska genast gå till Führern. - Vid den här tiden?
- Hur länge kan ni stå emot? - 20 timmar kanske, inte längre.
Ryssarna omringar oss men just nu håller vi dem stången.
Vet ni, Mohnke? De västliga demokratierna är dekadenta.
De kommer att besegras av ge disciplinerade folken österifrån.
Bra. Tack ska ni ha.
Det var inte bara för Tysklands skull.
Rapporten från Keitel.
Ett, Wencks frontlinje ligger söder om Schwielowsee.
Två, den 12:e armén kan inte rycka fram mot Berlin.
Tre, större delen av 9:e armen är omringad.
Min Führer, vi behöver instruktioner om ammunitionen skulle ta slut.
Jag kommer aldrig att kapitulera. Aldrig!
Jag förbjuder er och alla andra befälhavare att kapitulera!
Günsche, jag och fröken Braun, min fru, kommer att begå självmord.
Men jag tillåter inte att ryssarna ska visa upp min kropp.
De får inte ta mig varken död eller levande.
Jag vill genast brännas upp och för evigt förbli oupptäckt.
Günsche, jag vill att ni lovar mig-
- att ni tar hand om och gör er av med mina kvarlevor.
Min Führer...
Det är en fruktansvärd order, men jag kommer att utföra den.
- Kempka. - Jag behöver 200 liter bensin, Erich.
- Varifrån ska jag få all bensin? - Töm de avställda bilarna.
- Vad behöver du all bensin till? - Det kan jag inte säga på telefon.
Var snäll och kom. Führern vill träffa oss.
- Ska jag framföra era ursäkter? - Nej, det är bara min pneumothorax.
Jag har ändå inte långt kvar.
Ursäkta mig.
Herr professor, den här vägen.
Vänta här ett ögonblick.
Ursäkta mig.
Ursäkta, att jag hindrar er i ert viktiga arbete.
Min Führer, håll fast vid er tro på seger!
Led oss, och vi ska följa er!
Kom här.
- Välkommen in i stugan. - Sätt er ner.
Ta er ett glas.
- Att dricka är det enda vi kan göra. - Slå er ner.
Ja, prognoserna är utsiktslösa, rent ut sagt skitdåliga.
- Får vi slå oss ner? - Det vore en ära, fröken... fru...
Ni kan lugnt säga fru Hitler.
Det är i sin ordning.
- Synd att man inte kan gå ut längre. - Bara om ni vill dö som hjälte.
- Ta dig samman, Fritz! - Uppfattat! Jag ska ta mig samman.
Ta skydd!
Heil Hitler!
- Vad ggr ni här, överbefälhavaren? - Jag måste tala med Führern.
- Inte just nu. Sätt er ner. - Sätt er och drick upp.
Får jag lov att presentera fru Hitler?
Så ung och så väldekorerad. Ni kan vara stolt.
Ursäkta mig lite, jag är inte van att dricka.
Ni får gärna använda vår toalett. Bara gå.
Om ni darrar på handen, kanske ni bara förstör synnerven.
Därför är det tillrådligt att samtidigt ta gift.
Samtidigt som ni biter av kapseln, trycker ni också av.
- Och det finns det tid till? - Giftet verkar efter 1-2 sekunder.
Tornow, ni också.
Seså...
Vet ni, jag har känt honom, min man, i över femton år.
Och ändå så vet jag ingenting om honom.
Trots att han gärna pratar.
Jag såg fram emot Berlin, men nu är allt så annorlunda.
Nu pratar han bara om hundar och vegetarisk mat.
Jag avskyr verkligen Blondi.
Ibland sparkar jag henne, för då undrar Adolf vad det är med henne.
Ibland tror jag att han inte låter någon komma nära. Verkligen nära.
När han är privat... kan han vara så omsorgsfull.
Och sedan kan han återigen säga så hemska saker.
I egenskap av Führer, menar ni.
Vi tar en cigarrett till.
Ursäkta mig.
Ni har så många bekymmer och ända sitter jag här och gråter.
Jag vill ge er den här kappan i avskedspresent.
Jag tycker om välklädda damer. Nu är den er att dra nytta av.
Vilken överraskning. Tack.
Jag vet inte var och när jag ska använda den.
Ni måste försöka ta er ut. Lova mig det.
Tack. Det smakade väldigt bra, fröken Manziarly.
Nu är tiden inne. Nu är slutet här.
Führern vill ta farväl. Kom nu.
Ni är vårt rikes tappraste mor.
Min Führer, ni har gjort mig till Tysklands lyckligaste kvinna.
Hälsa mitt underbara Bayern!
- Vad gör ni här, barn? - Vi ville träffa farbror Hitler.
- Har ni ätit något i dag? - Bara frukost.
Stanna här. Jag ska hämta något att äta och kommer snart tillbaka.
Har ni hört det senaste utifrån?
Berlin består nu av varuhus. Där var ett hus och där var ett hus.
Jag måste tala med Führern, herr Günsche. Snälla, det är viktigt.
Jag har tyvärr uttryckliga order om att han inte vill störas.
Bara ett ögonblick. Snälla!
Min Führer, fru Goebbels är här.
- Vad gäller det? - Lämna Berlin, jag ber er.
Min Führer, snälla! Lämna oss inte!
Vad kommer det att bli utav oss?
I morgon lär miljoner förbanna mig, men det var så ödet ville ha det.
Res på er.
Kom här.
- Det är roligt när det smäller så. - Varför tycker du det?
- Det kan ju inte hända oss något här. - Det är sant.
En fullträff!
Nu har det skett, herr Reichsleiter.
Führern är nu död.
Där är pappa.
Är du vansinnig? På grund av all jävla bensin utanför...
Var tyst nu, Erich.
Backa undan!
Skynda er! Skynda er!
Nej, nej... nej, nej!
Släpp min morfar!
Spring efter de där två!
Kom, fort! Vi hittar bland ruinerna. Ni kan lita på oss. Skynda er!
JAG STOD PÅ DE RÖDA BESTARNAS SIDA
JAG STÖDDE BOLSJEVIKERNA
- Bara ryssarna fått radiomeddelandet. - Det märker vi snart.
Vad har ni till mig, general?
Adolf Hitler och hans fru har begått självmord i bunkern.
Jag har en regeringsfullmakt att påbörja fredsförhandlingar med er.
Mellan de båda länder som lidit störst förluster i kriget.
Skulle ni sluta fred med mig i en motsvarande situation, general?
Min regering kommer aldrig att gå med på att villkorslöst kapitulera.
Med tanke på situationen finns det inget alternativ.
Kapitulera? Aldrig! Jag var med och erövrade Berlin för många år sedan-
- och tänker skydda staden tills mitt sista andetag!
Mina sista timmar i livet som rikskansler-
- tänker jag inte använda till att skriva på en kapitulering.
- Vi måste skydda folket! - Inte mot Führerns order!
Det är rena vansinnet! Vi måste förhandla.
Jag skriver aldrig under på en kapitulation.
- Skriv till marskalk Sjukov. - Vad är det här?
- Vi måst lämna över till ryssarna. - Då måste jag skjuta er!
- Hur länge verkar det? - Ungefär fyra timmar.
Så, mina barn. Dr Stumpfegger har med sig medicinen jag talade om.
Den är aningen bitter, men därför gör den också nytta.
Alla ska ta varsin klunk. Vem är först?
Du är ju alltid så tapper, Heide.
Ta en rejäl klunk. Lite till.
Det var väl inte så farligt?
Bra. - Helmut.
Så duktiga. Det är för att ni inte ska bli sjuka av fukten här.
Men det är inte fuktigt i bunkern.
Bra, bra.
- Helga. - Jag vill inte ha.
- Vill du bli sjuk istället? - Snälla mamma, jag vill inte.
Snälla barn, gråt inte. Det tjänar inget till.
Du måste dricka medicinen.
Helga... Helga.
Helga, se så... Se så.
- Öppna munnen. - Pappa!
Nu. - Drick. Drick nu.
Sov så gott, barn.
Lögnerna kommer en dag att försvinna och ljuset lysa upp mörkret.
Kan ni läsa det för mig?
"Lögnerna kommer en dag att försvinna och ljuset lysa upp mörkret."
Vi gör om det. Lögnerna kommer en dag att försvinna-
- och en gång kommer sanningen att segra.
Vi kommer då att stå över alla, rena och...
...fläckfria.
- Vi har inte en chans. - Jag måste ut härifrån ända.
- Hur ska vi ta oss förbi ryssarna? - Jag stannar inte här längre.
- Vi kommer alla att dö. - Det är inte så farligt.
Stannar vi här, tar ryssarna oss ända.
- Lycka till. - Då går vi.
"Den 30 april 1945 begick Führern självmord"-
- "och lämnade då alla som svurit honom trohet i sticket."
"Ni, våra tyska soldater, lydde Führerns order och var beredda"-
- "att fortsätta kampen om Berlin"-
- "trots att vår ammunition tog slut och att striden redan var förlorad. ”
"Jag beordrar härmed omedelbar vapenvila."
"Varje timme ni kämpar vidare, förlänger bara lidandet"-
- "för Berlins civilbefolkning och för våra särade."
"I samförstånd med de ryska truppernas överbefälhavare”-
- "ber jag er att genast ge upp kampen. ”
"Weidling, före detta befälhavare för Berlins försvarsområde."
Ett glas vatten, tack.
Jag behöver er nu inte längre.
Les jeux sont faites.
- Det är dags, det mörknar. - Jag är upptagen.
Jag vill att ni följer med oss.
Då så
Gå nu. Ni har gjort mycket. Tack ska ni ha.
- Följ med här, Schädle. - Jag går aldrig mer någonstans.
Skynda på.
- Klarar du det? - Ja.
Stormtrupp Krüger erhåller Järn- korset för försvaret av Wolfsbrücke.
Soldat Wagner förhindrade ryssarnas intagande av Puttkammerstrasse.
Han erhåller därför Järnkorset av andra klassen.
Soldat Rauch får Järnkorset för att ha fört information över fronten.
Där kommer de andra.
- Ta skydd, Müller! - Gerda.
Hjälp!
Halt! Vem där?
En tysk.
Herr Hewel? Hewel.
Tack och lov att ni lever.
Var är de andra?
Jag vet inte, fru Junge. Någonstans... kanske...
De flesta i min grupp är säkert döda.
Jag skulle aldrig ha lämnat bunkern. Jag skulle ha skjutit mig själv.
Men jag kunde inte.
Ät nu något. Det finns fortfarande tid att dö.
Lystring!
- Ni stannar hos kvinnorna. - Kom här.
- Ryssarna har omringat området. - Vad händer nu?
- De kanske släpper igenom er. - Jag går inte ett enda steg till.
Fundera på det. Ryssarna är bara ute efter oss.
Som kvinnor har ni en chans att komma förbi. Försök.
Lycka till.
När ni passerar ryssarna, så tänk på att inte titta någon i ögonen.
Lycka till.
Ryssarna kommer!
- Nu går vi, Gerda. - Gå, du. Jag orkar inte mer.
Snälla, Gerda... Jag måste försöka.
Var inte arg på mig.
Jag klarar mig.
Doktorn! Mina kamrater överlämnar sig. Får jag ansluta mig till er?
Führern äg död. Vill ni fortsätta på egen hand?
- Jag är edbunden. - Ni får vända er till brigadführern.
Ryssarna städar upp området. Utan motstånd, verkar det som.
Då är de här senast om en timme.
- Vad tycker ni att vi ska göra? - Vi kan inte bara ge upp.
- Vad menar ni med det? - Alla stannar i det här rummet.
Vi beskjuter ryssarna och skjuter sedan oss själva.
Struntprat! Är självmord enda utvägen för att behålla lite värdighet?
Vi är SS-officerare. Vi får inte överleva vår Führer.
Vilka håller med?
- Vill ni sätta er här ett ögonblick? - Gärna.
- Varför vill ni leva vidare? - Varför vill ni absolut dö?
Ser ni den här? Führern gav mig den personligen.
- Som en sista utmärkelse? - Kanske det.
Hitler gav mig den när vi tog farväl.
Han fick mig att lova att jag skulle ta mitt liv om ryssarna tog mig.
Fick Hitler er att lova att ni skulle ta ert liv? Varför det?
Han ville väl inte att jag under hot skulle säga något ont om honom.
Men ni är diplomat. Ert pass skyddar er enligt internationella regler.
Ni måste lova mig att inte ta ert liv. Vad hjälper det?
De är här!
Skjut inte, kamrater.
Vi har kapitulerat. Kriget är slut.
Det är över.
Tyskland kapitulerade den 7 maj 1945.
Fientligheterna inställdes fram och med midnatt den 8 maj.
Dittills hade kriget kostat över 50 miljoner människor livet.
6 miljoner judar dödades i de tyska koncentrationslägren.
GERDA CHRISTIAN flydde och undkom att bli fängslad.
Hon dog den 14 april 1997 i Düsseldorf.
DR SCHENCK återvände från ett sovjetiskt fångläger 1953.
Han dog den 21 december 1998 i Aachen.
GENERAL WILHELM MOHNKE återvände från ett fångläger 1955.
Han dog i Damp den 6 augusti 2001.
GENERAL HELMUTH WEIDLING dog i ett sovjetiskt fångläger 1955.
PROFESSOR WERNER HAASE tillfångatogs i sjukhusbunkern-
- och dog i ett sovjetiskt fångläger redan 1945.
OTTO GÜNSCHE sattes i sovjetiskt fångläger-
- och släpptes från Bautzen 1956. Han dog 2003 i Lohmar bei Bonn.
HANNA REITSCH överlevde kriget. Hon dog den 28 augusti 1979-
- och satte flera världsrekord i segel-och motorflyg.
ROBERT RITTER VON GREIM begick självmord den 24 maj 1945.
LINGE och HENTSCHEL sattes i sovjetiskt fångläger.
Linge släpptes 1955 och dog 1980. Hentschel släpptes 1949, dog 1982.
CONSTANZE MANZIARLY försvann när hon sökte fly i Berlin.
ALBERT SPEER dömdes till 20 års fängelse i Nürnbergrättegångarna.
Han släpptes 1966 och dog i London 1981.
GENERALERNA KEITEL och JODL dömdes till döden och avrättades.
HERMANN GÖRING dömdes till döden, men begick istället självmord.
HEINRICH HIMMLER försökte komma undan under falskt namn.
När han ertappades begick han självmord.
BORMANN och STUMPFEGGER begick den 2 maj 1945 självmord-
- i närheten av Lehrter järnvägsstation i Berlin.
ROCHUS MISCH släpptes från ett ryskt fångläger 1955-
-och lever än i dag i Berlin.
TRAUDL JUNGE fortsatte att arbeta som sekreterare-
- och bodde i München fram till sin död 2002.
Naturligtvis, de hemska Säker jag hörde vid Nürnbergrättegångarna-
- om dessa sex miljoner judar och även människor av andra raser-
- som hade dödats, var uppgifter som chockade mig djupt.
Men jag kunde inte se kopplingen till mitt eget förflutna.
Jag var glad att jag inte hade någon personlig skuld i det hela-
- och att jag inte hade känt till det. Jag kände inte till dess omfattning.
Men en dag gick jag förbi minnestavlan-
- som hade satts upp för Sophie Scholl på Franz Josef Strasse-
- och då såg jag att hon var född samma år som jag-
- och att hon avrättats samma år som jag började arbeta för Hitler.
Och i samma stund insåg jag att det inte är någon ursäkt-
- att man är ung, man hade ändå kunnat få reda på saker och ting.
Subrip: Tomten
Översättning: Anna-Karin Strobel www.sdi-media.Com